Inelul cu safir
În raze arămii de-apus când am plecat,
Inelul cu safir în deget ți l-am pus
Și-am spus: "Să te gândești mereu
La cel ce ți l-a dat".
Și-n raze arămii de-apus
Încet m-am dus.
Dar când departe,-n luptă,-nflăcărat
Muindu-mi spada-n sânge de păgân,
Mi-am scris temutul nume-n cartea de eroi,
Tu... ai zvârlit inelul cu safir
În fundul lacului din parc.
Dar nimfa lacului l-a prins pe când cădea
Și ți l-a pus în sân
Pe când dormeai pe mal.
Apoi, târziu, când eu zăceam străpuns de lănci,
Străpuns de-nveninatele săgeți,
Tu ai zvârlit inelul cu safir
În fundul râpei negre și adânci
Din care iese abur otrăvit,
În care și ecoul a murit.
Dar hidra fioroasă l-a găsit,
Și-ncet târându-se pe stânci,
Ți l-a adus, - și ți l-a pus în sân
Pe când dormeai într-un hamac de flori.
Dar tu ai azvârlit din nou,
Ai azvârlit inelul cu safir
În fundul unei gropi din cimitir...
Și-acum, când eu sunt mort și putrezit,
Și când tu dormi în caldul tău alcov,
Nu te trezi, căci spectru-mi a venit
Să-ți pună-n sân inelul cu safir.
poezie clasică de Eugeniu Speranția din Antologia poeziei simboliste românești (1968)
Adăugat de Simona Enache
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre sânge
- poezii despre stânci
- poezii despre somn
- poezii despre parcuri
- poezii despre negru
- poezii despre moarte
- poezii despre flori
- poezii despre eroism
- poezii despre degete
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.
Unele dintre comentariile pe care le-ați adăugat în ultimele zile au fost eliminate, nerespectând Regulamentul. Pentru a evita o suspendare a dreptului de a scrie comentarii, este recomandat să respectați regulile și să nu vă angrenați în certuri sau alte discuții care derapează.