Poem BAROC TREI
Cînd noaptea se crapặ-ntr-o stea ca o parặ
Lirismul bezmetic ține loc de breloc
Și-nghesuita-n rama acelui gînd de fiarặ,
Aud cum nesfîrșirea îmi zice "N-am, bre, loc!"
Dar fặ-ți un loc în locu-i, un templu mai hidos
Decît o tușặ finặ de pensulặ pe-o fațặ,
Care s-a smuls din rama perfidului colos
Ca umbra ce-nflorește abia spre dimineațặ.
Īn timp chiar și gîndirea e verde sau amarặ,
Ca pasặrea din visul cu îngeri care zboarặ
Cu aripi de zặpadặ și scrîșnet de vioarặ
Īn care-și pierd duhoarea sfielnicặ de fiarặ
Iar muza, coloratặ, fardatặ chiar strident,
L-a violat pe zeul oceanelor și-ndatặ
Acesta și-a ras barba și i-a zids decadent:
Tu ești ceva în jurul unui bujor de fatặ.
poezie de Ioan Lila
Adăugat de Oana Vasile
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre îngeri
- poezii despre visare
- poezii despre verde
- poezii despre timp
- poezii despre poezie
- poezii despre ocean
- poezii despre noapte
- poezii despre culori
- poezii despre bujori
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.
Unele dintre comentariile pe care le-ați adăugat în ultimele zile au fost eliminate, nerespectând Regulamentul. Pentru a evita o suspendare a dreptului de a scrie comentarii, este recomandat să respectați regulile și să nu vă angrenați în certuri sau alte discuții care derapează.