Abou Ben Adhem și îngerul
Abou Ben Adhem (sporească-i tribul an de an)
s-a trezit dintr-un vis armonios de pace, nepământean,
și-n lumina lunii din încăpere, nu fără mirare,
a văzut un înger mai alb decât e crinu-n floare,
scriind într-o carte aurită pe fiecare coală.
În serafica pace Ben Adhem, cu îndrăzneală,
adresându-se prezenței luminoase,-a spus:
"Ce scrii în acea carte-atât de-asiduu?"
Vedenia a ridicat capul și-a răspuns,
însenindu-i inima cu un surâs dulce nespus,
"Numele celor care-L iubesc pe Isus."
"E și numele meu trecut în ea?" a întrebat Abou.
"Nu, din păcate, nu."
Abou, cu voce-un pic mai joasă, dar încă vesel:
"Te implor, de dragul sfintei milostenii,
Trece-mi numele, eu sunt cel care își iubește semenii."
Mesagerul ceresc a notat și-apoi a dispărut.
Noaptea următoare s-a ivit iarăși îngerul strălucitor
și i-a arătat numele de Dumnezeu binecuvântate.
Și, iată! Numele lui Ben Adhem
Era acolo împreună cu alte nume, mai presus de toate.
poezie de James Henry Leigh Hunt, traducere de Petru Dimofte
Adăugat de anonim
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
![calendar](http://www.citatepedia.ro/g/32calendar.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre lumină
- poezii despre îngeri
- poezii despre visare
- poezii despre trecut
- poezii despre timp
- poezii despre sfinți
- poezii despre religie
- poezii despre pace
- poezii despre noapte
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.