Pam-pam
Sunt umbra micii bucurii
și a durerilor intense,
sunt tot ce-am fost și nu voi fi
cu prețul vrunei recompense.
Sunt boare unui vis pierdut
ne'nsuflețit de cutezanțe
da's tot ce-am vrut și am făcut
fără lacune și uzanțe.
Sunt amintirea unui dor
ce-a prins contur pe o iubire
sunt coastă-abruptă, sunt ponor,
sunt ploaia fără păgubire.
Sunt nerostiri într-un surâs
ce nu-ți va spune niciodată
dacă sub el am râs sau plâns,
sau amândouă deodată.
Sunt uneori, ahhh, cum mai sunt
sub o migrenă sufletească
când leacu-i amănunt mărunt:
îmbrățișarea omenească.
Dar cine-s eu să spun ce sunt
când mintea mea patine poartă
pe gheața părului cărunt
doar valsul gândului mi-e soartă.
Nu mai scriu versuri... sau mai scriu?
cine mă simte, nu mai spună,
mi-e-atât de bine în pustiu
tăcută, tristă și... nebună...
24.02.2022
poezie de Iolanda Șerban
Adăugat de Ioana Manolache
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre visare
- poezii despre versuri
- poezii despre vals
- poezii despre tăcere
- poezii despre tristețe
- poezii despre suflet
- poezii despre râs
- poezii despre păr cărunt
- poezii despre păr
- Ne poți propune o poezie de dragoste?
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.