Mai vie ca apa
Eu vin din tăcerea,
în care, doar Luna
Îmi scrie cu vise
și stele, postuma,
Și vin din tăcerea
în care, luceferi
Se-așează pe umeri,
să poți să-ți acoperi
Și trupul; și umbra;
și mintea discretă,
Pe tine, cea simplă.
Nicicând, o cochetă.
Eu sunt tot aceeași,
niciodată la fel,
Mai lină ca apa,
ce'n traiectu-i rebel
Tot sapă(și sapă)
într-un mal de cuvinte
Să-și poarte izvor,
mai presus de pendinte,
Și-alină-însetare
și dorul de-agape,
Nicicând prea departe,
nicicând prea aproape.
Eu vin de niciunde
și mă-ndrept nicăieri,
Sunt infima lumină,
'ntr-un coș de poveri,
Port sandale de zlac
cu barete de vânt
Ce au talpă de rouă,
îndestul pre pământ
Am merinde să dau,
și merinde să țin,
Cât, cu-aducere-aminte,
mă rog și închin.
Amintirea mi-e casă;
și pat; și condei,
Cu speranța, că'n toate,
se află temei
Că abisul e valea,
în care cobori,
Cât să capeți elan,
ca să mângâi alți nori.
Și, că-n capăt de sfori,
este tot Dumnezeu
Ce împarte cu rost.
Când mai bine, când greu.
Nu mi-i sete de damnă,
nu mi-i foame de frig,
Vreau tăcerea-n cuvinte
să mai știu, să mai strig,
Cât (mai vie ca apa)
din iubire-mi fac dig!
poezie de Iolanda Șerban
Adăugat de Ioana Manolache
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre încălțăminte
- poezii despre văi
- poezii despre vânt
- poezii despre visare
- poezii despre tăcere
- poezii despre timp
- poezii despre stele
- poezii despre rouă
- poezii despre religie
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.
Unele dintre comentariile pe care le-ați adăugat în ultimele zile au fost eliminate, nerespectând Regulamentul. Pentru a evita o suspendare a dreptului de a scrie comentarii, este recomandat să respectați regulile și să nu vă angrenați în certuri sau alte discuții care derapează.