"Patimile lui Isus"...
Toți Îl lovesc cu sete și cu ură,
Dar El privește suspinând spre gloată,
Trecând tăcut prin cea mai grea tortură,
Ca să salveze omenirea toată.
Pe fruntea albă ține o coroană,
Iar trupul Lui e răstignit pe-o cruce,
Și spinii răutății ii fac rană,
Purtându-L înspre ultima răscruce.
Și lacrima Îl arde tot mai tare,
Iar lanțurile grele Îl apasă,
Dar El se roagă pentru-aceia care,
L-au aruncat spre moartea nemiloasă.
Apoi se uită disperat spre Cerul,
În care se aprinde o văpaie,
Ce-'ntunecă în grabă tot eterul,
Și se pornește o cumplită ploaie.
Iar cei ce-au râs în urmă cu o clipă,
Se zbat acum în spaima neputinței.
Și speriați se clatină si țipă,
Dar se sfârșesc în hăul neființei.
E ziua neagră, neagră ca si noaptea,
Doar crucea răstignirii se mai vede,
Când Domnul își ia Fiul din cetatea,
În care nimeni în minuni nu crede.
Dar trupul lui însângerat rămâne,
Și îngropat va fi cu strășnicie,
Păzit fiind de oștile păgâne,
Ca nu cumva din moarte să învie.
.....
Trei zile trec și-un înger se arată
Acelora ce L-au iubit fierbinte,
Spunându-le: - Să nu mai plângeți: Iată!
Hristos a Înviat și-i viu ca înainte...
poezie de Dorina Omota
Adăugat de Cornelia Georgescu
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre moarte
- poezii despre cruce
- poezii despre creștinism
- poezii despre Iisus Hristos
- poezii despre îngeri
- poezii despre zile
- poezii despre tăcere
- poezii despre timp
- poezii despre sânge
- Ne poți propune o poezie de dragoste?
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.