Pribeagul
Eu nu sunt de aici, nu-i casa mea!
Mă trag din spații reci, îndepărtate
În care m-am născut din peruzea
Și-am alergat câmpiile-nstelate.
Am coborât pe-a vântului aripă
Și am călcat a muntelui sprânceană,
Unde-am rămas o veșnicie clipă,
Înmiresmat de roua pământeană.
Știam deja acesta că mi-e rostul
Să fiu o vindecare pentru demoni
Și să mă-nchin, oricare ar fi costul
Iubirii-n veci, adusă de prin eoni.
M-am dăruit atunci și omenirii,
Și visului mereu nedeslușit
Unde știam că-s puiul strălucirii,
Chiar de am fost Pământului sortit.
Și am purces la scris tămăduire
Așa cum mi-a dictat eternitatea:
Din mine luând un pic de dăruire
Și din tării cerșind divinitatea.
De-am însemnat măcar o mângâiere
Sau dac-am fost un zâmbet orișicui,
Poate-am trecut a visului frontiere
Și m-oi întoarce-n Țara nimănui,
Dar este greu să mai citesc trecutul
Și viitoru-i greu de-a se vedea;
Nu mi-o fi fost Pământul începutul
Eu nu sunt de aici, da-i casa mea!
poezie de Vali Iurașcu
Adăugat de Cornelia Georgescu
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre țări
- poezii despre început
- poezii despre zâmbet
- poezii despre vânt
- poezii despre visare
- poezii despre sprâncene
- poezii despre rouă
- poezii despre religie
- poezii despre naștere
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.
Unele dintre comentariile pe care le-ați adăugat în ultimele zile au fost eliminate, nerespectând Regulamentul. Pentru a evita o suspendare a dreptului de a scrie comentarii, este recomandat să respectați regulile și să nu vă angrenați în certuri sau alte discuții care derapează.