Mormântul marinarului de la Clo-oose*
Eliberat de vânturi și de-a valurilor goană,
Scos dintre stropii de spumă zgomotoasă,
A fost depus în liniștea cea mare, suverană
Marinarul după-atâta cale a ajuns acasă.
Aici el se poate-odihni și-întreba mirat
De ce bătrânele nave nu se bucură de-al digului de confort,
De ce tânjesc, ciulind urechea, după clocotul talazului turbat,
După tunetul norilor din Strâmtorile* de dincolo de port?.
El mai vede flota de pescadoare dimineața,
Umbrele unor suflete pierdute și, totodată, generoase
Care-alunecă peste apele unde țipetele focilor prin ceața
Densă dezvăluie navigatorului bancurile de nisip periculoase.
Mai vede și-acea navă de linie înaintând spre grind
Prin asfințitul palid ca un gălbenuș;
Sub cerul cu piele de macrou îi mai vede siajul vălurind
Ca pieptul unui pescăruș.
Dar el nu va ști niciodată că a devenit tăcere,
La fel și mândria lui de fiu al mării,
Născută din lupte și eforturi pline de fericire și durere
Acum, când refluxul a-închis geana zării.
NB* Un sat indian în apropiere de Vancouver;
* Ar putea fi vorba despre strâmtoarea Juan de Fuca, lungă de 100 de mile, care separă Insula Vancouver și statul Washington.
poezie de Pickthall Marjorie, 1883-1922, traducere de Petru Dimofte
Adăugat de anonim
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
![calendar](http://www.citatepedia.ro/g/32calendar.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre marină
- poezii despre vânt
- poezii despre urechi
- poezii despre tăcere
- poezii despre suflet
- poezii despre sat
- poezii despre pericole
- poezii despre nori
- poezii despre nisip
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.