Margot
De cornul lunii mă agăț, noptatic
Să arunc priviri spre al tău geam;
Când dorm privighetori pe ram
La tine în odaie mă visez ostatic.
Tu, medievala blondă decoltată
Mă vezi sub candelabru în fiare.
Destinsă, fără urmă de pudoare
Îmi rupi încet cămașa demodată.
De pe-un perete soțul tău regal
Rânjește ca un spectru in ramă.
Și tu, Bordeaux adus din cramă
Îmi torni pe gât din aurit pocal.
Dacă-ar afla cumplitul templier
Unde mă cată mâna ta cu ghiul
Întărâtând mândria de mascul
Te-ar da biciuită unui temnicer.
Dar tu-mi lauzi dotarea de arap
Unghii plimbând pe trup vânos;
Eu intuiesc sub mijloc mlădios
Odor ce-mi pune inima la trap.
Mă lași si te înapoiezi cu cheia
Care de fiare in final mă scapă.
Cu fine buze gura mi se adapă
Când nudă mă înlănțuie femeia.
Descătușate palmele flămânde
Ating sânii și-un șold rotund
Glisând cu oftat de muribund
Între lungi coapse fremătânde.
Clepsidra cerne al vremii haos
Și eu pătrund în muieresc abis
Să savurăm avizi plăceri de vis
Amenințați de-un infinit repaos.
poezie de Adrian Tarita
Adăugat de Cornelia Georgescu
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre visare
- poezii despre timp
- poezii despre sâni
- poezii despre soț
- poezii despre somn
- poezii despre sfârșit
- poezii despre relaxare
- poezii despre păr blond
- poezii despre prăpăstii
- Ne poți propune o poezie de dragoste?
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.
Unele dintre comentariile pe care le-ați adăugat în ultimele zile au fost eliminate, nerespectând Regulamentul. Pentru a evita o suspendare a dreptului de a scrie comentarii, este recomandat să respectați regulile și să nu vă angrenați în certuri sau alte discuții care derapează.