Peisaj tunisian
Îmi este greu să mi te-nchipui
Lângă zid de moscheie
Ascunsă sub o galabie,
Târguindu-te într-un souk
Pentru o terezie de mandarine,
Pe o tejghea rezemând
Resemnate Cartagini
Dar nimeni nu mă poate opri
Să cred că palmierul
Legănându-și umbrela verde pal,
Așa cum, sclifosindu-se, graseiază
O franțuzoiacă "entre desert et Bizerte"
N-ai fi tu, curtată de briza dulce
A Mediteranei...
Zâmbind, ai bucurat cu umbra-ți
Câțiva beduini osteniți,
Care, ce blasfemie, și-au scrijelat
Inițialele pe trunchiu-ți filiform
Și n-ai de unde ști
Că vântul acela sâcâitor, sirocco,
Stârnint dinspre dune,
În copite frământate de cămile,
Mereu visând la oaze luxuriante,
Tulburându-ți privirea, în care marea,
Și-a uitat albastrul din nour
În amestec misterios de alge,
Aș putea fi chiar eu, peregrinul...
poezie de Constantin Ardeleanu
Adăugat de anonim
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre vânt
- poezii despre verde
- poezii despre uitare
- poezii despre peisaje
- poezii despre oaze
- poezii despre cămile
- poezii despre briză
- poezii despre albastru
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.