Grefe
poezia te arde îți spune că nu ai pantofi
roșii ori că buzele îți sunt perfide
iar tu o iei în serios și te așezi în tabloul
lui Grigorescu cu falsă maramă pe cap
în orașul tău la fântâna arteziană se
împart pensii vezi femeile trupeșe
răscolite de iluzii
un fel de icon fashion al urbei și simți aroma
cafelei turcești de la terasele de pe Lipscani
tu știi că statuile ce împînzesc centrul dorm
sub stele vii
și încălzesc umbra căzută pe trotuare a celor mai tineri artiști
care dansează bachata la Imperius cu mâinile pe șoldurile ferme
au băut până la ultima picătură rostesc incantații despre umanitatea decorticată
însă eu nu cedez îmi încalț pantofii de dans
cu liniștea unui ecou plan
parcă ieri ne îndrăgosteam și ne îndrăgosteam
planete solubile crisalide efemere ce-și trag
firele de mătase peste timpul minat
înspre final cu toții vom face o grefă de piele și nuditatea va fi precum scriitura nesfârșită ireversibilă aptă de procreere
poezie de Angi Melania Cristea
Adăugat de Cornelia Georgescu
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
![cumpărături](http://www.citatepedia.ro/g/32cart.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre încălțăminte
- poezii despre oraș
- poezii despre dans
- poezii despre trecut
- poezii despre tinerețe
- poezii despre timp
- poezii despre stele
- poezii despre somn
- poezii despre sfârșit
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.