Trandafirul sălbatic
Era acea zi cu o lumină nefiresc de lumină.
Era ceva ce nici cerul nu știa de existența acelui eu luminat.
Nu-mi bătuse nimeni de mult la poarta sufletului meu, nu-mi sunase telefonul a bine de ani buni plecați.
Nu era nimic în dezordine în liniștea mea, mult adunată de mine.
Era totuși ceva nou, să o numesc dorință, o dorință nouă de iubire neștiută, necunoscută sufletului meu.
Să fie oare gândul meu, trădat de alt gând din altă lume, o lume în care iubirea este fără odihnă, ca o duminică specială față de celelalte zile din săptămână.
Era în mijlocul zilei, o zi nu tocmai însorită, dar o zi cu o liniște greu de descris în săracele-mi cuvinte.
În amiza umbrită florile plângeau de durere dând în floare.
Lacrimile le curgeau în boabe peste boboci să se nască mai ușor, sub privirea încremenită a ochilor mei.
O poveste nescrisă începu să prindă viață o dată cu durerea înfloririi trandafirilor sălbatici.
În sufletul meu începu agitația din acea liniște adunată din mine și tânjeam după acel ceva, fără formă, fără viață.
O șoaptă sfioasă coborâtă din durere se așeză pe colțul buzelor mele și-mi șoptea:
"Vrei să-ți spun povestea trandafirului sălbatic"?
poezie de Maria Pop
Adăugat de Cornelia Georgescu
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre timp
- poezii despre trandafiri
- poezii despre suflet
- poezii despre lumină
- poezii despre iubire
- poezii despre gânduri
- poezii despre flori
- poezii despre durere
- poezii despre zile
- Ne poți propune o poezie de dragoste?
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.
Unele dintre comentariile pe care le-ați adăugat în ultimele zile au fost eliminate, nerespectând Regulamentul. Pentru a evita o suspendare a dreptului de a scrie comentarii, este recomandat să respectați regulile și să nu vă angrenați în certuri sau alte discuții care derapează.