Himere
Soarele trăznit în temeri
Mă pedepsea în largul mării
Atât era de cald prin ceață
Că apa se umfla deodată
Eu așteptam un strop din norii
Ce se plimbau uscați pe față
Și mă văitam rănit în barcă
Se naviga voit în zare
Dar nu vedeau în lemnul bărcii
Închis și mătuit de raze
Se confunda mortal cu solzii.
Și sufeream,
La hrană mai speram doar peștii
Dar și aceia se plimbau
Și nu vroiau să vină-n barcă
Și mă topeam,
De sete mai speram în seară
Să tragă ploile cu ea
Dar tot în zi mă lamentăm
Stăteam acum întins pe burtă
Și mă gândeam,
Dar deodată lemnul umed
Avea trăirile din tine
La vâsle intuiam un braț
La celalalt o gleznă coaptă
Iar pe o scândură în lat
Erau și sânii tăi în roată
Te admiram și-ți mulțumeam
Că mă salvezi încă o dată
Și stai cu mine pe furtună
Erai frumoasă-n coji de lemn
Aveai doi ochi scăpați spre Lună
Și îți vorbeam,
Dar barca se lăsa tăcută
Cădea în marea ce-o iubea
Adânc în jos în ape reci
Și-ți reproșam,
C-ai fost cu mine nevăzută.
poezie de Mili Dumitru din Poezie în rampă (2018)
Adăugat de Mili Dumitru
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre bărci
- poezii despre lemn
- poezii despre apă
- poezii despre tăcere
- poezii despre timp
- poezii despre sâni
- poezii despre seară
- poezii despre salvare
- poezii despre ploaie
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.
Unele dintre comentariile pe care le-ați adăugat în ultimele zile au fost eliminate, nerespectând Regulamentul. Pentru a evita o suspendare a dreptului de a scrie comentarii, este recomandat să respectați regulile și să nu vă angrenați în certuri sau alte discuții care derapează.