Atâta toamnă
Atâta toamnă a căzut prin vii,
Într-un amurg de soare-ntârziat,
Că boabele-n ciorchini sunt rubinii
Și strălucesc... cu gândul la păcat.
De mâine... poate vin culegătoare
Cu trupuri zvelte și cu ochi senini.
Vor pune în panere... bob de soare.
Și veselie-n jocuri de lumini.
Atâta freamăt e... și-atâta viață,
În boaba coaptă, pusă-n zdrobitor,
Că te și miri cu câtă eleganță
Țâșnește must, la margini de izvor.
Licoarea în ciubere, lin, se duce.
Flăcăi o tot măsoară pricepuți,
E-atât de parfumată... și de dulce,
C-atâta toamnă, n-o să poti, să uiți.
poezie de Constantin Triță
Adăugat de Cornelia Georgescu
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre viitor
- poezii despre viață
- poezii despre toamnă
- poezii despre nuntă
- poezii despre lumină
- poezii despre jocuri
- poezii despre gânduri
- poezii despre Soare
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.
Unele dintre comentariile pe care le-ați adăugat în ultimele zile au fost eliminate, nerespectând Regulamentul. Pentru a evita o suspendare a dreptului de a scrie comentarii, este recomandat să respectați regulile și să nu vă angrenați în certuri sau alte discuții care derapează.