Te finisez
Te conturez cu un cărbune
Pe-o pânză albă de destin,
Când visele nu pot a spune
Reversul timpului... hain.
Te conturez... cu răsuflarea
Alunecînd spre-acel abis,
La ora când despică marea
Eternul univers... deschis
Te hașurez... nedefinită,
Punând răbdare-ntre tăceri,
Tot așteptând a-mi fi iubită
Și dintre toți... să mă preferi.
Te hașurez... c-o mângâiere
Răscolitoare și plăpândă,
Cu un sărut dulce de miere
Ce a uitat, să se ascundă.
Te finisez... abia-nspre seară
În altă formă... și-n alt sens,
Găsit într-un mulaj de ceară
Și în acest amurg... imens.
poezie de Constantin Triță
Adăugat de Cornelia Georgescu
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre timp
- poezii despre visare
- poezii despre uitare
- poezii despre tăcere
- poezii despre sărut
- poezii despre seară
- poezii despre prăpăstii
- poezii despre ore
- poezii despre miere
- Ne poți propune o poezie de dragoste?
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.