Trăiască toți copiii!
Merg cu capul în jos, dar nu sunt rătăcit,
Asemeni unui greier, mi-e ceasul scârțâit,
Pășesc, pe unde nimeni nu a -ncercat cumva,
În suferința zilei, să vrea a se -nturna...
Privesc la tălpi, că ard, și le arăt o groapă,
Să nu mai ardă întruna, că-mi lase gura apă,
Că dacă așa voi merge cu capul tot în jos,
Nefericirea mea mea mă va călca pe os.
Mai am o mică forță, dar înăuntru arde
A ei veșnică torță, cu străluciri ne-fade
Mă îngrijesc de mersu-mi, să viu alene
Spre lumânarea serii, s-o rog devreme
Un dram de biruință, la revărsat de zori,
Să-i mulțumesc lui Doamne, de multe ori,
Că-mi ține lângă El băiatul meu înalt,
Pojarul, care arde mă scapă de asfalt...
Și zbor, ca nevăzutul, pe un tărâm frumos,
La copilașii mei, să-i strâng la piept duios,
De mersul meu pe jos, nici vorbă, am uitat-
Am rătăcit, prin nouri, nu știu, că-s un bărbat.
Dar știu prea bine soarta, ea, cea de genu- slab
E hrăpăreață, culmea, în drumul ăsta vag-
Am coborât din nouri, ca să vă scriu poemul-
Trăiască toți copiii, și piară-n veci blestemul!
poezie de Lilia Manole
Adăugat de anonim
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre zbor
- poezii despre copilărie
- poezii despre înălțime
- poezii despre viață
- poezii despre timp
- poezii despre suferință
- poezii despre seară
- poezii despre nefericire
- poezii despre mulțumire
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.
Unele dintre comentariile pe care le-ați adăugat în ultimele zile au fost eliminate, nerespectând Regulamentul. Pentru a evita o suspendare a dreptului de a scrie comentarii, este recomandat să respectați regulile și să nu vă angrenați în certuri sau alte discuții care derapează.