De seara
La capătul unui surâs culcat se află depozitul de uitare
al acestui întreg care ne împresoară.
să fie memoria un prilej al pietrei, sau faptele oamenilor să fie
un loc al gemetelor noastre lângă timp?
câtă legătură poate să aibă perdeaua de la fereastra mea,
care lasă, dimineața, timpul să îmi aducă lumina,
cu spațiul și cu nemurirea?
lucrurile pe care eu le cunosc mărturisesc și altceva
decât propria lor existență.
pe tine nu te-am aflat și te pot asculta vorbindu-mi despre tine.
femeie, limita mea ești tu.
poezie de Marius Marian Solea
Adăugat de Steliana Stoian
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre timp
- poezii despre lumină
- poezii despre spațiu și timp
- poezii despre uitare
- poezii despre seară
- poezii despre limite
- poezii despre femei
- poezii despre existență
- poezii despre dimineață
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.
Unele dintre comentariile pe care le-ați adăugat în ultimele zile au fost eliminate, nerespectând Regulamentul. Pentru a evita o suspendare a dreptului de a scrie comentarii, este recomandat să respectați regulile și să nu vă angrenați în certuri sau alte discuții care derapează.