Doamne-n ceasul focului
Doamne-n ceasul focului
dă-mi tăria locului
buzele să-mi sângere
dar să nu scot plângere,
mâinile să-mi scapere
dar să nu se apere,
să fiu dus mormântului
credincios Cuvântului,
să trec pragul Cerului
cu răbdarea fierului
căci în veci de veci voi vrea
să-mi rămână dragostea.
Doamne, pașii inimii
în iubire ține-mi-i
legământul lacrimii
treacă-mi focul patimii,
drumul biruinților
să-l urmez părinților,
frumusețea pașilor
să mi-o las urmașilor
și lumina traiului
s-o duc rază raiului
căci în veac și-n veac voi vrea
să-mi rămână dragostea.
Doamne, las trecutului
aurul avutului
și las viitorului
strălucirea zborului;
plata biruinților
toată-o dau părinților;
slava-ncununaților
dă-o toată fraților;
premiul fruntașului
dă-l întreg urmașului
mie-n veci și-n veci voi vrea
să-mi dai numai dragostea.
poezie celebră de Traian Dorz
Adăugat de anonim
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre religie
- poezii despre lumină
- poezii despre iubire
- poezii despre foc
- poezii despre zbor
- poezii despre viitor
- poezii despre trecut
- poezii despre timp
- poezii despre rai
- Ne poți propune o poezie de dragoste?
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.
Unele dintre comentariile pe care le-ați adăugat în ultimele zile au fost eliminate, nerespectând Regulamentul. Pentru a evita o suspendare a dreptului de a scrie comentarii, este recomandat să respectați regulile și să nu vă angrenați în certuri sau alte discuții care derapează.