Atinge-mă
Vara e târzie, inima mea.
Cuvinte ivite din aer
acum patruzeci de ani,
când eram îndrăgostit nebunește
și aproape sfâșiat în două,
cad ca niște frunze
în această noapte cu ploaie și vânt.
Inima mea este cea care mai întârzie,
cântecul meu a cărui melodie nu se mai aude.
Ieșit după amiază din casă,
trecând agale prin grădină,
sub cerul gri, de oțel,
am îngenunchiat lângă greierii care cântau
în apropiere ca și cum
ar fi-încercat să țâșnească afară din carcasa lor.
Și, copil din nou,
mă miram că se-aude-atât de limpede
acea muzică îndrăzneață, ieșind
dintr-o mașină atât de minusculă.
Ce o face pe mașină să funcționeze?
Dorința, dorința, dorința.
Dorința de-a dansa
freamătă în viața îngropată.
Încă un anotimp
și s-a terminat.
Așa că lăsați bătrâna, zbuciumata salcie
să bată-n cercevelele ferestrelor
și bârnele casei să scârțâie.
Îți mai amintești, iubito,
de omul cu care te-ai căsătorit? Atinge-mă,
amintește-mi cine sunt.
poezie de Stanley Jasspon Kunitz, traducere de Petru Dimofte
Adăugat de anonim
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
![calendar](http://www.citatepedia.ro/g/32calendar.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre muzică
- poezii despre iubire
- poezii despre vânt
- poezii despre viață
- poezii despre timp
- poezii despre sfârșit
- poezii despre ploaie
- poezii despre noapte
- poezii despre miezul zilei
- Ne poți propune o poezie de dragoste?
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.
Unele dintre comentariile pe care le-ați adăugat în ultimele zile au fost eliminate, nerespectând Regulamentul. Pentru a evita o suspendare a dreptului de a scrie comentarii, este recomandat să respectați regulile și să nu vă angrenați în certuri sau alte discuții care derapează.