Axa
m-am sprijinit îngândurat și trist
de axa planetară, axa planetară
uimită de senzația că mai exist
scăpa-n rulmenți surplus de arsă ceară
năfrămi magnetice-nnodate faustos
de axa planetară, axa planetară
le așternea în căi lactee și pe jos
ca pe-n covor, să calc, să nu mă doară
eu așteptăm schimbări de pol la nord și sud
de axa planetară, axa planetară
mă tot ruga să mai aștept să nu mă ud
în apele ce vor veni subit la scară
trezit din gânduri și fantastice visări
de axa planetară, axa planetară
mă întorcea mereu cu fața înspre zări
și mă ruga să le mai las, să nu dispară
îmi savurăm trufia și independența mea
de axa planetară. Axa planetară
sărită de pe fix indiferentă-și caută
un punct de sprijin nou în era nucleară...
poezie de Iurie Osoianu (9 august 2017)
Adăugat de anonim
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre visare
- poezii despre tristețe
- poezii despre schimbare
- poezii despre planete
- poezii despre independență
- poezii despre gânduri
- poezii despre existență
- poezii despre apă
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.
Unele dintre comentariile pe care le-ați adăugat în ultimele zile au fost eliminate, nerespectând Regulamentul. Pentru a evita o suspendare a dreptului de a scrie comentarii, este recomandat să respectați regulile și să nu vă angrenați în certuri sau alte discuții care derapează.