Doctor zburând
Cică era doctor de suflete și toată lumea-l știa
(deși după figură aducea a hoț de buzunare)
le punea-n atele din lemn de tei înflorit și la viața viitoare
- avea și o reclama la o gazetă - erau ca noi
m-am dus la el într-o doară plângându-mă de niște dureri care nu erau ale mele
după ce iubita mi-a zis ca semăn cu un pom plin de păreri de rău
din pricina operelor mele incomplete
de parcă opera dumnezeului ei la care se ruga - dă-mi doamne dragostea
nebunului ăsta -
pe furiș în baie era completă
ea nu avea nici o prețuire pentru scrisul meu, între noi fie vorba
socotind că fac asta pentru că n-o iubesc
și nu mă dezlipeam de stiloul acela blestemat ca să n-o pot mângâia
era cunoscut asemenea unui cal breaz doctorul
și se spunea ca dresese de-a lungul vremii suflete de precupețe bașoldii
sau ftizice
de cavaleri înzăuați ca niște pești argintii de uscat rămași de la vreo viitură
și de viceregi călări pe câșlegi cu capul plin de caravele amușinând vanilii
dar și de măcelari, bunăoară pe-al lui Nea Marcel
sau de saltimbanci mereu plânși
de vatmani orbi, de portărei gârbovi
de șelari mustăcioși puțind a taninuri
se ocupase cu spor și de sufletul bombonăresei orașului
ce fondante pastelate făcea, cămășile lăutarilor erau nimic pe lângă ele
i-am cunoscut pe mai toți - lăstăriseră așa de frumos în viața de apoi
al dracului priceput mai era doctorul
m-a măsurat din priviri dindărătul unei lorniete soioase
în loc de lentile doi orți
după care mi-a zis că am nevoie negreșit de un animal de companie
și apoi mai vedem
nu înțelegeam dimensiunea apoi-ului acela la el
am intrat în primul pet-shop de unde-am târguit o frumusețe de lesă
una cu zorzoane, colorată în ceea ce pictorii numesc violet de cobalt
nu vă spun cum arată o femeie cu un sutien de culoarea asta
vânzătorul m-a întrebat ce fel de câine am
ca și când ar fi vrut să afle la ce voiam s-o asortez
i-am răspuns că n-am câine, dar am un univers potrivit ei, și să-mi dea și-o
botniță
uneori mă mai ia de cracul pantalonilor, am adăugat
s-a închinat și atunci am văzut ca avea acele trei degete lipite
ca batracienii pesemne se trăgea dinspre ei
acasă mă aștepta ea, bosumflată
mi-a spus că acum chiar și-a dat seama că nu face parte din universul meu
și că universul ăsta nu e decât o însingurare cu ochi încercănați
dar nu de dorul ei, așa cum credea, ca proasta
și treaba cu lesa e tot o șmecherie de-a mea
ca să n-o pot săruta atunci când citea din ceaslovul cu viața de joi până mai apoi
o carte scrisă de mine-ntr-o noapte plină de huhurezi de lut
a doua zi am citit în ziar că doctorul părăsise orașul
îl văzuse chiar bombonăreasa roind alături de un nor de albine
- era ca un bou cu aripi, a spus -
înspre crângul de tei dindărătul morțăriei.
poezie de Mihail Soare din Iubirea ca o sârmă ghimpată (octombrie 2016)
Adăugat de Dragoș Coandă
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
![cumpărături](http://www.citatepedia.ro/g/32cart.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre iubire
- poezii despre suflet
- poezii despre oraș
- poezii despre medicină
- poezii despre medici
- poezii despre jurnalism
- poezii despre frumusețe
- poezii despre culori
- poezii despre zoologie
- Ne poți propune o poezie de dragoste?
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.
Unele dintre comentariile pe care le-ați adăugat în ultimele zile au fost eliminate, nerespectând Regulamentul. Pentru a evita o suspendare a dreptului de a scrie comentarii, este recomandat să respectați regulile și să nu vă angrenați în certuri sau alte discuții care derapează.