Ziua a cincea
Afară e vreme rece și ploioasă.
Îngerii tușesc,
limba lor e galbenă, de febră.
Și limba mea e galbenă.
Dar nu de febră
gura mea radiază lumină.
Din gură, ies cuvinte calde.
Pe cerul gurii mele,
se topește, lipită,
o vitamina "C".
Vitamina radiază, pe cerul gurii mele,
ca un soare.
Ar fi de ajuns doar să zambesc,
și aș face ziua mai luminoasă.
Iar pe cei din jur
aș putea să-i încălzesc
cu o singură vorbă.
Ce simplu ar fi
să fie lumea mai bună
doar cu o vitamină! I
ar dacă mi-aș reține respirația
măcar un moment, în tăcere,
gura mea s-ar umple de bucurie.
Porumbei și vrăbiuțe
ar veni să ciugulească
din plombele mele
ca din firimituri
de pâine.
poezie de Doina Postolachi din volumul de versuri Lumina de peste nopțile mele (2012)
Adăugat de Doina Postolachi
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
![în alte limbi](http://www.citatepedia.ro/g/32world.png)
![cumpărături](http://www.citatepedia.ro/g/32cart.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre gură
- poezii despre vitamine
- poezii despre lumină
- poezii despre îngeri
- poezii despre vrăbii
- poezii despre tăcere
- poezii despre pâine
- poezii despre promisiuni
- poezii despre porumbei
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.
Unele dintre comentariile pe care le-ați adăugat în ultimele zile au fost eliminate, nerespectând Regulamentul. Pentru a evita o suspendare a dreptului de a scrie comentarii, este recomandat să respectați regulile și să nu vă angrenați în certuri sau alte discuții care derapează.