Zăpada
Închis de barierele zăpezii,
bătrânul săpător,
prin tunelul alb,
dă noaptea peste gard
cu lopata.
Dimineața,
palmele-i ard...
Cineva a adus-o la loc.
Pierzând notiunea Timpului,
el sapă iar și iar,
cu sufletu-nghețat.
Privirea-i orbită
de atâta alb.
Un miez de speranță
i-apare-n tocul ușii;
se bucură...
Frontierele ferestrei
sunt din nou eliberate.
Până când?
Grea, tăcerea se-așterne.
Nu se distinge niciun drum,
niciun om.
poezie de Nicolae Vălăreanu Sârbu (28 februarie 2012)
Adăugat de Nicolae Vălăreanu Sârbu
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
![calendar](http://www.citatepedia.ro/g/32calendar.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre zăpadă
- poezii despre încălțăminte
- poezii despre tăcere
- poezii despre timp
- poezii despre noapte
- poezii despre graniță
- poezii despre dimineață
- poezii despre bătrânețe
- poezii despre bucurie
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.
Unele dintre comentariile pe care le-ați adăugat în ultimele zile au fost eliminate, nerespectând Regulamentul. Pentru a evita o suspendare a dreptului de a scrie comentarii, este recomandat să respectați regulile și să nu vă angrenați în certuri sau alte discuții care derapează.