Arțarul
Se-mbracă într-o cutumă anuală
Și se golește tocmai când i-e frig;
Uitând de toamna timpului de școală,
Cu pui de puf, ce-ncercă-n zbor, câștig.
Un cuplu de codate gri se joacă
În dragostea fugară prin umbrar;
Ferice pentr-o gazdă fără plată
La veverițe, ce-și adună inventar.
E globul pământesc, rotund și falnic,
Cu verdele plămân de clorofilă
Adus lăstar, lângă orașul jalnic...
Acum, străjer pierdut, lângă o vilă.
S-a rupt de greutăți, o iarnă cruntă,
Lăsat de unul singur sub "verglace";
S-a vindecat și-i pregătit de nuntă
La cuplul jucăuș, fidel rămas.
L-am părăsit, fără motiv, un nestatornic,
Pe el și casă și-o întreagă țară,
Crezând că-ntoarcerea-n pământul dornic
Va vindeca suspinul de vioară...
Stă-n curte-n fața casei maiestuos;
O minge-n foșnet verde, uriașă,
Cu sevă-n sirop pur, de zahăr tos...
Pădure-ntreagă-n plin oraș, acasă.
Stă pe-un stativ și-i prins cu rădăcini
Ca pe-o catedră, 'n mândru exponat;
Simbol de-o țară, ape și grădini,
Ce cântă frunza-n imn de unicat!
poezie de Daniel Aurelian Rădulescu (21 noiembrie 2010)
Adăugat de Daniel Aurelian Rădulescu
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre zbor
- poezii despre verde
- poezii despre timp
- poezii despre oraș
- poezii despre Pământ
- poezii despre școală
- poezii despre zahăr
- poezii despre vioară
- poezii despre veverițe
- Ne poți propune o poezie de dragoste?
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.
Unele dintre comentariile pe care le-ați adăugat în ultimele zile au fost eliminate, nerespectând Regulamentul. Pentru a evita o suspendare a dreptului de a scrie comentarii, este recomandat să respectați regulile și să nu vă angrenați în certuri sau alte discuții care derapează.