Ploile iubirii
Cu dragoste plouă peste-a mea omenire,
Se prăvale-n lacrimi, în suvoaie, în torent
Măturând în puhoaie ce-i împotrivire...
Înecând existențe-ntr-un inconștient.
Prăbușiri de dorinți din vaporii din suflet
Înnegrind cer albastru cu norii de patimi
Se-noiesc într-un ciclu, ce-i fluid fără cuget,
În tornade scrâșnind din fuiorul de datini.
Din vuietul lumii avântate-n amor
Nu se oprește colos de-a iubi să petreacă,
Sunt pâraie adunate de simțiri, vrut și dor,
Dig spărgând în suspinuri de of, ce se freacă.
Goi, fragili, vă udați de sudorile ploii,
Din extazul de-o clipă, de munci nesfârșite,
Curs să rupă, să țipe-n plăcerile voii
Din taifun planetar, mii dorinți să-nfiripe.
Este-o Terra-n talaz de lichidul, albastrul
Cum sângele nobil constrâns de consens
Bătând țărmul, cu inima lumii-n dezastrul
Mister al iubirii-nnecând... rațiuni de nonsens...
poezie de Daniel Aurelian Rădulescu (15 noiembrie 2010)
Adăugat de Daniel Aurelian Rădulescu
Votează! | Copiază!
![Distribuie](http://www.citatepedia.ro/g/32share.png)
Vezi și următoarele:
- poezii despre ploaie
- poezii despre iubire
- poezii despre albastru
- poezii despre tornade
- poezii despre sânge
- poezii despre suflet
- poezii despre plăcere
- poezii despre planete
- poezii despre nori
- Ne poți propune o poezie de dragoste?
Nu sunt comentarii până acum. Ne-am bucura să vedem o primă impresie despre textul de mai sus.